Netko je ovdje.
Ne blizu.
Nevoljno.
Osjećam rezerviranost.
U čemu je problem Henry?
Previše uspomena, previše patnje.
Previše... tuge.
Tko god da je tu s tobom,
reci im da progovore Henry.
Reci im da priđu bliže.
Mislim da znam tko je to, Madam Blanche.
Mislim da znam što je zabrinjava.
Nju, kažete? Nemojte se miješati, gospođice Rainbird.
Ne želim da vi radite Henryjev posao za njega.
Sada, hajde da uradimo to, ljubavi moja. Zbog toga smo večeras ovdje.
Da pomognemo mojoj prijateljici da se oslobodi svoje patnje.
Ona ima pravo da svake večeri odmori svoju umornu glavu na jastuku
i spava pravednim snom anđela.
K-kako ste znali za moje probleme sa spavanjem?
Tko vam je rekao?
Njene noći se ne mogu nastaviti ovako u nedogled.
J-ja nikada nikome nisam rekla za svoje noćne more.
- Kako ste mogli - - Tko je ta osoba koja stiže
večeras u naše društvo, ali se ne usuđuje da nam priđe bliže?
To je ona. To je moja sestra, Harriet.
- Mora da je ona. - Ona ostaje na distanci,
Julia Rainbird, jer ne osjeća
još uvijek vašu ljubav ili dobrotu.
Vas okružuje sebičnost.
Više ne mogu podnijeti ništa od nje.
Iz noći u noć dolazi u moje snove.
Cvili, žali se, pokušava da me natjera da se osjećam krivom,
kao da ja i sama ne znam što je dobro, a što loše.
Recite joj da znam što mora da se uradi.
Godinu dana čekam da to uradim.
Ali ja, Julia Rainbird, sam ta koja je donijela odluku.
Nije mi potrebna ona da bi me natjerala!
Svojim ružnim riječima u mojim ružnim snovima su učinili da se osjećam loše.
Recite joj da prekine, da ode i ostavi me na miru.
O, ne. Ne, ne. Ne puštajte je da ide!
- Ne puštajte je da ode. - Harriet?
Harriet, ostani s nama, Harriet.
Vaša sestra iz dubine duše želi govoriti s vama.
Što nije u redu? Što je to?
Kaže " tako dugo sam čekala
da te čujem, Julia.
Bila sam tako nesretna bez tebe."
To si ti, Harriet.
O, tako mi je žao!
N-nikada nisam trebala da te natjeram da to uradiš.
O, to je sada sve prošlost.
Ali ja ću učiniti sve što mogu da se iskupim.
Naći ću tvog sina, ako je još uvijek živ.
I uzet ću ga u svoje naručje i voljet ću ga
kao da sam ti, jadna moja, Harriet.
I ja ću - učinit ću ga jednim od nas.
I dat ću mu sve. Sve!
Daleko.
Tako, tako daleko.
A-ali ona mi je potrebna. Potrebna mi je njena pomoć.
Ne mogu to sama napraviti.
Vidite, potrebno mi je njeno sjećanje.
To je bilo prije 40 godina i ja ne znam gdje je dijete dano
ili kome je dano.
Ja ne znam gdje je on sada ili tko je on.
Pravo mjerilo ljubavi Julie Rainbird
ogleda se u tome što je spremna sada napraviti,
uz vašu pomoć i naravno, uz moju
i svih onih dalekih dragih osoba
koje su odvojene od nas.
Mi ga razumijemo. Zar ne, gospođice Rainbird?
O, da. Da naravno. Spremna sam napraviti sve. Baš sve.
Na kraju će biti sreća.
Suze prošlost će pomoći, pustom srcu da procvjeta.
Zbogom, Julia Rainbird! Zbogom, Blanche.
Zbogom.
- Madam Blanche! Jeste li dobro?
O, to je bilo...
Što se za ime svijeta ovdje događalo?
Mada se osjećam propisno iscrpljeno.
- Zar se ne sjećate što se dogodilo? - Mm-mm.
Ne sjećam se detalja, gospođice Rainbird, samo suštine, ako znate na što mislim.
Pretpostavljam da mi možete reći suštinu.
O pa, pitam se...
Mogu li da vas zamolim za gutljaj nečega? Sa-samo...
O, naravno. Što bi ste željeli?
O, duplu dozu bilo čega...
- Gutljaj tog šerija bi bio dobar. - O, da. Naravno.
Hvala vam.
Sada mi recite čega se sjećate sa seanse.
- Ukratko? - Molim vas.
Pa...
Prije oko 40 godina, vi ste sredili da
dijete vaše sestre Harriet bude odvedeno bez traga.
I sada vam vaše noćne more i nečista savjest govore
da pronađete tu odraslu osobu, uvedete ga u obitelj
I date mu svoje bogatstvo.
- Odlično. - Hvala vam.
A zašto sam ja natjerala moju sestru da se odrekne djeteta?
Pretpostavljam da je dijete bilo - vanbračno, gospođice Rainbird.
Ne želim da me smatrate puritankom, Madam Blanche.
Ali prije 40 godina, neudata majka
nije bila tako uobičajena stvar kao danas.
A u obitelji kao što je bila naša,
zataškavanje takvog skandala bi koštalo suviše mnogo.
Razumijem.
A ja sam još uvijek vrlo staromodna
i vrlo zaštitnički nastrojena prema imenu Rainbird,
da bih izgubljenog nasljednika prije tražila
privatnim i tajanstvenim metodama,
nego da odem u detektivsku agenciju
i dam oglas u novine.
Vrlo mudra odluka, gospođice Rainbird.
Sada bi, pretpostavljam trebalo da prijeđemo na stvar
zbog koje sam poslala po vas.
Ja imam 78 godina.
Željela bih otići u grob čiste savjesti.
Posebno sada kada znam da je moj jedini nasljednik tamo negdje,
lišen mojom zaslugom njegovog prava na ime Rainbirdovih.
Hoćete li mi pomoći svojim moćima?
Ako, iz dubine srca zaista vjerujete da ja to mogu,
mislim da smo obije dužne pokušati, gospođice Rainbird.
Ne, ja sam prestara da pokušavam.
Jedva mi je preostalo dovoljno vremena za rezultate!
Nađite ga za mene, Madam Blanche. Koristite taj duh koji kontrolirate, vašeg Henryja.
Doprite do moje sestre.
Pronađite njenog sina, tko god da je, gdje god da je,
i ja ću vam platiti 10000$.
Re...
Samo ako zaista to želite, gospođice Rainbird.
Ali hajde da ne razmišljamo o tome kao o isplati meni.
Postoji mnogo slučajeva dragih mom srcu,
kojima je potrebno sve milosrđe koje svijet može da ponudi.
Nemate pojma kako je osvježavajuće za ženu mog bogatstva
naći nekoga tko smatra novac tako nepotrebnim.
Hvala vam.
Pa, sada, smatram da je naš dogovor završen.
O-ovo je moje vrijeme vrijeme za krevet.
Moram napustiti vaše divno društvo.
Ovo je bila večer koje neću zaboraviti, gospođice Rainbird.
Gledajte na to kao da ste učinili dobro djelo.
I uz rizik da se ponavljam,
nadam se da nećete zaboraviti
da nitko, apsolutno nitko,
na treba znati za našu potragu.
Ime Rainbirdovih mora ostati zaštićeno.
Moje usne su zapečaćene.
U tom slučaju, reći ću vam doviđenja i hvala vam na dolasku.
- Pa kako je prošlo? - Osim toga što mi je Henry upropastio glas, dobro.
- Ubojstvo. - Da, da. Znam.
- Pa kako je prošlo? - Upecana je, čeka da bude izvučena.
Još jedna tvoja sardina sa 25$?
Ne. Ova je velika George. Sjajni veliki kit.
Pa, hajde. Daj.
Pazi na put. Ne požuruj me.
OK, Blanchie.
Kreni pravo ka vrhu.
Pa, bilo je vrlo jednostavno.
Henry je došao kod mene iz svijeta duhova, šapućući,
Ova žena ima probleme sa spavanjem.
Od tada, stvari su išle prirodnim, logičnim tokom.
A-ha! Opet sam ti pomogao draga, zar ne?
Ne. O čemu ti to govoriš, George?
Kako to misliš, o čemu ja to govorim?
Ti prokleto dobro znaš o čemu ja govorim.
Sve te informacije koje sam iščeprkao brbljajući s lokalnim apotekarom
o tome kako ga ona izluđuje
pokušavajući dobiti tablete za spavanje bez recepta!
To mi je moglo biti vrlo, vrlo korisno.
Zašto mi nisi rekao?
Kako to misliš, zašto ti nisam rekao?
Rekao sam ti. Prokleto dobro znaš da sam ti rekao.
Ne, ti uvijek misliš da si mi nešto ispričao, a ustvari si zaboravio.
Morala sam proći kroz sve i svašta s Henryjem.
Henry, malo sutra. To sam bio ja.
Uvijek sam to ja.
Bez mojih otkrića, ti bi bila medij otprilike kao i komad šunke.
Gadno. Gadno, gadno.
Muka mi je i umoran sam od toga da me držiš za moje kristalne kugle.
Ne miješaj svoje kristalne kugle u ovo, George.
Ne, ne miješaj Henryja u ovo i sačuvaj ta sranja za svoje mušterije.
Ljubomoran si na njega, zar ne?
O, molim te, Blanche.
Sviđa mi se tvoja ljubomora. Problem je u tvojoj vožnji.
Hej, slušaj. Ja sam bio glumac, na taksista.
Mogu izigravati taksistu, ali i te kako dobro znam da ne moram voziti kao oni.
Pa, dok ne budem dobila pare od Julie Rainbird,
bojim se da ćeš morati nastaviti izigravati taksistu.
Nijedno od nas dvoje ne izgleda raspoloženo da umre od gladi.
Pa, kako misliš da naplatimo taj novac?
Koliko je ta Rainbirdova spremna da ispljune?
Također ćeš morati nastaviti izigravati privatnog detektiva.
Kriste, ne! Dosta sam izigravao privatnog detektiva.
Kriste, da! Sada, George,
prekini s bogohuljenjem.
Želiš li da osjetiš pod prstima deset cigli?
Sačekaj trenutak, Blanche.
- Jesi li rekla deset cigli? - Mm-hm.
- Deset tisuća? - Mm-hm.
- Dolara? - Dolara George!
Sada, Blanche, imaš li ikakvu ideju
što ja i ti možemo da uradimo s deset cigli?
Mm-hm. Možemo čak i da se vjenčamo.
Zašto uvijek moraš sve upropastiti?
O, baš mi laskaš?
Pa, kakav je dogovor? Što trebamo napraviti?
Ispričat ću ti sve kasnije, u krevetu.
Ma hajde, Blanche. Nagovijesti mi.
Samo malo... predigre.
U redu. Da nađemo jednog čovjeka. To je sve.
Pa, morali smo raditi i gore stvari. Kako se on zove?
Hmm. Ah... nitko ne zna.
Pa, tko je on? - U tome i jeste problem. Nitko ne zna.
- Gdje je on? - Nitko ne zna.
Pa, za ime Boga! Kako to misliš, nitko ne zna, Blanche?
Nitko ne zna njegovo ime, ili gdje je on, ili tko je on?
Pa, George, prekini vikati.
Postoji mogućnost da jedna osoba zna.
- Pa, tko je to? - Julia Rainbird mi ga nije spomenula.
Na sreću, njena prijateljica Ida Cookson jeste.
- Pa, tko je to? - Šofer obitelji Rainbird.
Pa, sada pričaš kako treba. Sada možemo nastaviti.
Problem je - Pa
on je mrtav već 25 godina.
O, za ime Boga, Blanche...
O, ne, ne, ne, ne, ne, prekini da se nerviraš George,
ili u našem vodenom krevetu neće noćas baš biti zabavno.
Kao glumac, ti bi trebao znati, da će nerviranje upropastiti predstavu.
Ne trebaš brinuti o mojoj noćašnjoj predstavi.
Čak što više, ove posebne večeri,
publika će biti na nogama.
Ona je ovdje. Ne, ne muškarac. Žena je.
U redu. Pratite me.
Sve dok imaš Victora Constantine, ne možemo ti ništa,
tako da možeš da skloniš tu stvarčicu.
Ti sebe zoveš "trgovcem",
pa smo mislili da si muškarac.
Mislim da ipak zaslužujemo neki dokaz da je žrtva još uvijek živa.
Svi radio aparati su uklonjeni iz helikoptera kao što si tražila.
Gospodin Constantine će biti nesvjestan ali u savršenom stanju kad ga preuzmete.
Samo ga pustite da odspava.
U redu naredniče, upalite svjetlo.
- Ne pokušavaj ispasti heroj. - Da, gospodine.
Pa, mi smo uradili naš dio.
Gdje idemo?
Ni jedna prokleta greška.
Koliko daleko idemo?
Vaša je sreća da je žrtva još uvijek kod vas.
Ništa ne bih volio više nego da vas izbacim iz ovoga na glavu.
Sigurno ste isplanirali ovo putovanje, zar ne?
Kladim se da ta stvarčica nije čak ni napunjena.
Igralište za golf, a?
Briljantno. Apsolutno savršeno.
Noge me ubijaju. Ove proklete potpetice od petnaest centimetara.
Ja volim visoke žene.
Svi vole visoke žene.
U stvari, uskoro će svi tražiti visoku ženu.
Osim što se mnogo žališ,
što si radila u posljednje vrijeme?
O, ništa posebno. Pokupila sam otkup, i slično.
Jesi li vidjela nekoga, uh, koga znamo?
Dva čovjeka koji izgledaju kao policajci i treći koji mora da je iz FBI-a.
Petljala si se s najprijatnijim ljudima.
Bolje nego kućni poslovi.
- Jesi li im išta rekla? - Ni riječ.
Sada vidiš, dušo?
Rekao sam ti da možeš naučiti držati usta zatvorenim, ako pokušaš.
Pogledaj tko je ovdje.
Mm. Je li netko skoro vidio visoku plavušu u blizini?
Nestala je, puf! Kome ona još treba?
Meni. Barem još jedanput.
Daj da stavim to ovdje, draga.
Gospodin Constantine nam je ostavio nešto vina.
Mislim da on ne voli uvoznu robu.
Uh, to je vjerojatno moja teletina sa sirom.
- Bojim se da sam je prekuhala. - On voli jesti u sobi s pogledom.
Znaš kako su bogataši izbirljivi.
Ne zaboravi to da isprazniš.
Zar ne misliš da je pražnjenje ekoloških toaleta
ispod dostojanstva kolekcionaru nakita.
- Cijena koju moraš platiti za grijeh, Arthure. - Uradit ću to sutra.
Nikada ne ostavljaj za sutra
ono što možeš da isprazniš večeras. - Kučko.
Arthure, kakav je Amsterdam?
O, mnoštvo kanala.
Mnoštvo smežuranih staraca
s lukavim očima, koji sijede okolo prisipajući iz šupljeg u prazno.
Vidjet ćeš.
Ne znam što me je spopalo večeras. Tresem se od glave do pete
Rekao sam ti da će biti opasno, zar ne?
Prvo ti bude muka.
Onda, kada prođeš kroz to, čini ti se vrlo,
vrlo dobro.
- Dragi, to je - - Hm?
Sve to je bilo suviše lako. To je ono što me plaši.
Sjajno isplanirano.
Nemaju ni jedan jedini trag koji bi mogli pratiti.
Što s ketaminom pomoću koga smo ga uspavali?
Ako doktor Vogel nije primijetio da mu nedostaje za šest mjeseci od kada sam vadio umnjak,
neće ni sada primijetiti.
Nemoj da raspremaš tamo. Hajdemo u krevet.
- Umoran? - Mm-mm. Sve me boli.
Kako sam ti ikada dopustila da me uvališ u sve ovo?
Mislila sam da sam se zaljubila u tebe zato što mi je bila potrebna neka sigurnost.
Pa pretpostavljam da si loša u procjeni karaktera.
- Gdje si stavio dijamant, dragi? - Tamo gdje svi mogu da ga vide.
- Nisi valjda. - Jesam.
- Hoćeš li mi reći gdje? - Prvo ćeš morati da me mučiš.
O! To i namjeravam.
Za par minuta.
Sada, uz dužno poštovanje prema FBI-u i istražnom birou,
ja nemam vremena za igre.
Sada, gospodo, da ne bi smo to zaboravili ja sam silom udaljen od ovog stola.
Imam mnogo posla za napraviti.
Sada, koliko puta moramo da prolazimo kroz ovu prokletu stvar?
Sve dok ne smislimo nešto, gospodine Constantine.
To je glup način za rješavanje otimanja.
Gospodine Constantine, vi niste prva žrtva. Postojale su i druge.
U redu, u redu. Ali moje svjedočenje vam ništa neće pomoći.
- To nikada ne znate. - Znam.
U redu. Floyd?
Sada. Podzemna garaža.
- Prepuna kolima. - Zvuci?
- Ljudi, iza mene. - Je li to bio muškarac ili žena?
- Ne znam. - Muškarac ili žena?
- Muškarac. - Što je onda bilo?
Nešto me je ubolo u rame. Počeo sam da se okrećem.
Eh - I probudio sam se u sobi.
Da i što ste čuli? - Unutra ili izvana?
Soba je bila zvučno izolirana.
Nikada nisam čuo ništa osim Bestjelesnog glasa sa zvučnika.
- Opišite ga. - Ali to sam već uradio.
Ponovno.
To je bio muško glas, bez naglaska.
Elektronski podešen. Neprepoznatljiv.
Koliko je ljudi bilo tamo?
Dvoje. Čovjek i žena.
Zašto to kažete?
Zato što je slabašna svjetlost prodirala iz hodnika iznad.
Ali ne dovoljno jaka da mi omogući vidjeti tko je to.
- Da, a tko je kuhao? - Ona.
Zašto?
Zato što muškarac ne bi razlikovao je li peršin stavio
na filet ili na đon, eto zato.
- Koliko ona ima godina? - Ma hajde sada. Molim vas.
- Koliko ona ima godina? - Dvadeset i pet.
- Zašto? - Zašto?
Zato što ako čovjeka mojih godina treba da otme žena,
on želi da ona ima 25, eto zašto.
- Opišite svoj povratak. - Povratak.
Bestjelesni glas mi je rekao da sjednem tako da su mi leđa okrenuta vratima.
Svjetlo se ugasilo, vrata su se otvorila i oboje su ušli.
Osjetio sam ubod u predjelu lijeve ruke.
Sljedeće što znam je da sam se probudio u bolničkom krevetu
a vi ste sjedili okolo i smišljali pitanja!
Hvala vam, gospodine Constantine. Bilo ste sjajni.
- To je ono što vi mislite. - U redu, hajdemo opet iz početka.
O, sranje!
Henry, zašto se tako smiješ?
Smijem se zato što sam sretan, Blanche.
To prolazi kroz tebe, Blanche, od tvoje prijateljice Ide Cookson.
Ja sam njen vodič, Henry.
Prijateljstvo može biti potvrđeno samo kada se ne može poreći.
Reci Idi Cookson da smo mi ovdje zahvalni
na toplini njenog srca.
Ono će čak postajati toplije, kad ona počne da stiče povjerenje u vas,
počne da vam se povjerava i prestane da krije od vas
svoje ili tajne svojih intimnih prijatelja.
Jeste li čuli ovo, gospođo Cookson?
Da, Madam Blanche.
Henry, željela bih da potražiš Waltera za nas.
Pretraži svaki kamičak na obali dobrote, sve dok
moja prijateljica Ida Cookson ne uspostavi ljubavnu komunikaciju
s njenim dragim, pokojnim mužem.
Pokušat ću Blanche.
Ali prvo se izmaglica mora malo razići, i veo se mora podignuti
da bi propustio svjetlo koje će nam pokazati put.
Ah, ja sam spremna, Henry.
Spremna! Spremna da te pratim gdje god budeš želio.
Gdje? Gdje me vodiš, Henry?
Da, da, da! Vidim.
Vidim kako me pozivaš rukom.
O, kako lijepa bašča, Henry.
Moj, moj. O!
Je li to... Je li to tamo statua?
O! Bi li čovjek koji stoji pored fontane mogao biti Walter?
- Kako možeš to da mi radiš? - Trebaju mi tvoji ključevi od kola.
- Žurim. - O!
Shvaćaš li kako možeš naškoditi mojoj psihi, upadajući na ovaj način?
Samo mi daj tvoje ključeve. Trebaju mi.
Da, Henry! Zašto?
Locirao sam kćer šerifa Rainbirdovih.
- O neću ići kao taksi vozač. - O!
- Što ću ja bez kola? - Ne zanima me što ćeš.
- Uzmi taksi. Samo mi daj ključeve. - Drveće se njiše!
A grane se razdvajaju!
Ali ovdje nema nikoga! Evo ti.
Vidim sjenke svuda okolo! Zrak postaje hladniji!
Svjetlost... blijedi. Zbogom Henry!
O!
Jeste li pronašli Waltera?
- Gdje? - U kuhinji.
Jesam.
Da li bih mogao porazgovarati s vama na trenutak, gospođo Hannagan.
Pa naravno. Da li se mi znamo?
Ne, ja sam Frank McBride, iz odvjetničke tvrtke Ferguson & McBride
i zanima me da li vam ne bi bio problem
da mi odgovorite na par pitanja u vezi vaše prošlosti.
- Moje prošlosti? - Mm-hm.
Potpuno je nezanimljiva.
Mislim, što bi vas to zanimalo za ime Boga?
Pa, recimo da, uh,
informacije koje me zanimaju mogu da vrijede mnogo novca.
Je li? Kome?
Pa, stići ćemo do te prijatne teme za koji minut, ako nije problem.
- OK. - O, odlično.
Sada, što ne bismo počeli od samog početka.
- Vaši roditelji. - O, oboje su mrtvi. Neka počivaju u miru.
- Vaš otac je bio šofer, je li tako? - Kako ste to znali?
Radio je kao šofer kod obitelji Rainbird.
Ponovno točno! Vi bi trebalo da budete prokleti detektiv, gospodine McBride.
Nisam baš siguran, draga moja.
Sada, da li se iz tog perioda sjećate nekoga, uh,
tko je bio blizak prijatelj vašeg oca?
Uh, tu je bio neki čovjek. To je bilo davno, davno, dok sam ja još išla u školu.
Uh, tu je bio i tip s kojim je moj otac obično pio pivo
i igrao bilijar dolje u selu.
Taj Harry Shoebridge je držao prodavaonicu živine sa svojom ženom, Sadie.
Shoebridge.
Da. Posao mu je uvijek išao loše,
čak i kada su vremena bila dobra.
a ona je imala toliko pobačaja
koliko su druge žene imale rođendana.
Pa, prestali su da pokušavaju, i odselili su se
u Barlow Creek i, uh, mislim da su usvojili dijete.
- Dječaka? - Da. Dojenče.
Ali, znate, nisam baš sigurna.
S-sve to mi je maglovito i-i uh
stalno ga povezujem sa...
Pa, sjećam se da se jedne noći
moj tata vozio sasvim sam
do Shoebridgeovih, a onda se gadno
posvađao s mamom zato što je došao kući u 4 sata ujutro
i nije htio da joj kaže što je radio, ni gdje je bio.
Kada je moj tata umro, počivao u miru...
moja mama je bila užasno ljuta na Shoebridgeove,
jer se nisu ni došli na sahranu.
- A onda je saznala zašto. - Zašto?
Godinu dana ranije, otišli su na svoju vlastitu sahranu.
- Mrtvi su? - Mm-hm.
- Izgorjeli su zajedno s kućom. - Pa, što je bilo sa sinom?
Gospođo Hannagan! Zar ne vidite mušterije?
- O, da. Da. Odmah dolazim. - Odmah će doći, gospođo.
U-uh, slušajte, um, gospodine McBride,
- ako vam je ovo išta koristilo - - Gospođo Hannagan!
- Da. - Sačekajte trenutak.
Gdje mogu potražiti sina Shoebridgeovih?
Pa, pokušajte na groblju u Barlow Creeku.
- Kako to mislite na groblju? - Nisam sigurna, ali mislim da je i on mrtav.
Oprostite!
Ćorsokak, Blanche.
Mrtav je i zakopan.
- Čuvar. Mogu li vam pomoći? - Ja sam samo obiteljski prijatelj.
Nitko nije ostao. To su nečista posla.
Mislite na vatru?
Nikada nisam volio te višestruke sahrane.
Povlače za sobom mnogo posla i to sve odjednom.
Umrli su zajedno, ali ipak nisu
sahranjeni u istoj grobnici.
Kako to?
Nemam pojma.
Evo. Pogledajte.
Umro 1950. Umro 1950.
Obojica su umrli istog datuma.
Stari spomenik.
Ovo je praktično novi spomenik.
- Ti si mi neki pametnjaković, je l' da? - Što? Jesam li otkrio nešto što ne treba?
Pa, drago mi je što smo se upoznali.
Bolje da se vratim poslu. Imam puno posla završiti do sutra.
Marcella, utišaj tu prokletu stvar.
Ne čujem ni svoje vlastite misli.
Kako očekujete da se sjećam ičega što se dogodilo tako davno?
Morat ću da pretražim svoju arhivu da bih došao do tih informacija.
Pa, gospodine Wheeler, ne bih želio da inzistiram...
- Da vam kažem nešto, gospodine McBride?
Vi odvjetnici ste svi isti.
Problemi, problemi, problemi.
Pa, hajde. Nemam cijeli dan.
Koje godine rekoste da je obitelj umrla?
Uh, 1950.
Kog mjeseca?
Tu vam ne mogu pomoći.
- Shoebridge. - Mogu li sjesti?
Shoebri... Da, samo izvolite.
Shoebridge. Shoebridge.
O, evo ga. Shoebridge: Harry i Sadie.
Veliki mramor. Model 28.
Plaćeno u cijelosti. Ček broj 93.
Prva crkva svetaca sudnjeg dana, Barlow Creek.
Što je sa sinom?
- Edward Shoebridge. To im je sin. - Edward?
- Aha. - OK. Nema.
- Ništa. - Kako to mislite, ništa?
Mora da ima nešto. Možda piše kasnije.
Sačekajte trenutak. Vi govorite o Eddieju Shoebridge.
- Njegov nadgrobni spomenik? On je postavljen kasnije.
Mislim, uh, '65.
Naravno, sjećam se klinca.
Nije baš bio popularan ovdje. Neki kažu da je sam zapalio vatru
da bi se oslobodio svoje obitelji, a da je zatim nestao
Da bi izgledalo da je i on izgorio u požaru.
- Nikada nisu našli njegovo tijelo. - U grobnici nema tijela?
Pa, koliko se ja sjećam, to je bio razlog zbog koga lokalni paroh
nije držao nikakvo opijelo Eddieju.
Pa, zar ne postoji umrlica?
Ne bih znao. A i nema potrebe da znam.
Ja sam samo biznismen, gospodine McBride.
A, evo ga.
Edward Shoebridge. Poseban granit.
Naručen 12. studenog.
Plaćen 18. studenog, 1965.
395$.
Zanimljivo. Plaćen je u kešu.
- To se obično ne radi. - Tko je to uradio?
Ne znam, gospodine McBride.
Pretpostavljam da nije želio da mu se zna ime.
Pa, kako to mislite, on?
- Upravo ste rekli on. - Jesam, zar ne?
Pa, znate, čini mi se da se ipak sjećam
da je to bio muškarac.
Da. Mlađi tip.
Proćelav. Rekao bih u kasnim dvadesetim.
Jeste li ga ponovno vidjeli kada ste, uh...
postavljali nadgrobni spomenik?
Mi to ne radimo. On je došao i sam ga pokupio.
Da, sada se sjećam. U kamionu s dizalicom.
- Znate onom koji koriste šlep službe. - Shvaćam.
Ne, ovdje nema umrlice na ime Edward Shoebridge,
samo na imena Harry J Shoebridge i Sadie L Shoebridge.
To je sve što imate?
Pa, ima i ovo.
Izgleda da je to prijava za umrlicu
na ime Edward Shoebridge, koja datira od 4. studenog, 1965.
Ukoliko prijava ne može pružiti nijedan dokaz smrti
osobe čije tijelo nikada nije nađeno
i ne može da ponudi nijedan medicinski dokaz smrti
i ne postoji nikakav dokument koji potiče iz patološke laboratorije, prijava se odbija.
Podnosilac, kada je informiran, može podnijeti molbu za pokretanje sudskog postupka,
poništavajući time rješenje.
Da li piše tko je bio podnosilac prijave?
Da. Zahtjev je podnio Joseph P Maloney,
Glavna ulica broj 426, Barlow Creek.
- U redu. Hvala vam. - Nema na čemu.
- Do vrha? - Molim vas.
- Želite li pogledati ispod haube. - Molim vas, ako možete.
- Budite pažljiviji s tim šibicama. - O. U pravu ste.
Oprostite.
- Ovo je vaša kuća? - Aha.
Onda mora da ste vi, uh, J Maloney.
Recite mi je li J od John ili od Jim?
- Joe. - Dobro.
Sve je u redu.
Čudno, skoro da vam uopće nije falilo gorivo.
Nije vam falilo ulje - Pretpostavljam da niste došli zbog kola, huh, gospodine?
Možete li mi obrisati vjetrobran, molim vas?
Ne brinite.
Da slučajno ne znate tipa po imenu Edward Shoebridge?
Nekada je živio ovdje.
To ime mi ne znači ništa.
Što će vam taj, uh, kako li mu bješe ime, Shoebridge?
Aha. Pravna stvar.
- Vi ste odvjetnik? - Aha.
Zovem se McBride. Frank McBride.
Prvi put razgovaram s odvjetnikom a da ne moram platiti to.
Ustvari, gospodine Maloney, pričajući sa mnom možete da zaradite nešto novca.
Zar?
Spreman sam da vam odmah platim razumnu sumu novca,
za bilo koju informaciju koja me može odvesti do Eddieja Shoebridge.
Tamo odakle sam ja odvjetnici obično nose loše vijesti.
O, ne. Ovog puta ne. Ovog puta su to dobre vijesti.
Ustvari, mislim da će Eddie Shoebridge
biti oduševljen kada čuje što imam da mu kažem.
Što ćete da mu kažete?
Pa, moj klijent je tražio da to bude strogo povjerljivo.
Tko vas je zaposlio da nađete tog momka?
- I to je povjerljivo. - Naravno da bih vam volio pomoći, gospodine...
Poslovi ovdje ne idu tako dobro.
- Mislim da možete da mi pomognete. - Zar?
Znate, ljudi iz okoline mi govore da je Eddie Shoebridge mrtav.
Pa, ako je mrtav, izgleda da neće moći čuti
sve te dobre vijesti koje imate da mu kažete, a?
Ja mislim da je on živ.
Očigledno je da ne održavate ova kola baš čistim.
Hoćete li mi reći zašto ste podigli nadgrobni spomenik nad praznim grobom, Maloney?
Kakav nadgrobni spomenik?
Onaj koji ste platili 395$ davne 1965.
Gospodine, dugujete mi 2.47$.
Dva tjedna prije toga, otišli ste u okružni sud
pitali za dokaze o smrti Edwarda Shoebridge,
i bili odbijeni.
- Hoćete li mi dati vašu kreditnu karticu? - Ne.
Kreditne kartice više nisu u modi.
Kao i vi i ja preferiram plaćati kešom.
Sada, ovo je moj osobni favorit.
Zar nije izvrstan?
Vjerojatno je preskup za mene.
Mogu li vam pomoći, gospodine?
Oprostite. Odmah se vraćam. Uh, gospođo Clay?
Možete li da se za trenutak pobrinete za gospođu Cunningham?
Naravno, gospodine Adamson.
Vrlo mi se sviđa.
Hej Eddie. Ti stari kučkin sine.
Isto se odnosi i na tebe. Sada preferiram Arthur Adamson.
Što dovraga radiš ovdje?
Htio sam da te vidim zbog nečega što je izgledalo hitno.
Zar nisi mogao da mi telefoniraš?
O nekim stvarima ne možeš pričati preko telefona.
Hej, uh, imaš li neki alkohol ovdje?
U redu, Joseph. O čemu se sada radi?
Tvojoj ženi treba novi zamrzivač?
Majci je potrebna nova operacija? Kladioničari prijete da će te ubiti? Što?
Ma hajde Eddie. Po tebi ispada da sam neki parazit.
Nije da ti nisam zahvalan na svim tvojim zaslugama.
- Jesam li ikada imao izbora? - OK, OK. Evo o čemu se radi.
Prije svega, moram te pitati nešto.
- Izvoli. - I kažem ti, bez sranja, Eddie.
Da li ti pada na pamet ijedan razlog, zbog koga bi itko njuškao po tvom životu
poslije svih ovih godina?
Ne, ne pada mi na pamet. Zašto?
Pa, jedan tip je došao danas na pumpu
pokušavajući da locira Eddieja Shoebridge.
Tvrdi da je odvjetnik i da ima dobre vijesti za tebe.
Nije htio reći, za koga ili što radi.
Sebe naziva McBride. Znao sam da je varalica čim sam ga vidio.
- Policajac? - Nema šanse. Pravi je amater.
Potražio sam njegovu registraciju u birou...
Čak ne vozi ni svoja vlastita kola.
Blanche Tyler, 17 Castle Heights Road.
- Kako izgleda? - Visok je, mršav, ima oko 35.
Lula mu je uvijek upaljena. Pitao je gomilu glupih pitanja.
- Što si mu ti rekao? - Ništa. Ni jednu prokletu stvar.
Nisam ni morao. Sve je znao...
za lažni nadgrobni spomenik koji si mi tražio da podignem,
kako sam pokušao da te službeno proglasim mrtvim.
Kučkin sin je rekao da misli da si još uvijek živ.
On te traži Eddie.
A bilo koji kučkin sin koji traži tebe
traži ustvari mene.
Pa,
tko god da je, neće me naći.
Previše brineš, Joseph.
Da, ja previše brinem. Naravno, ti si samo isplanirao požar,
i zaključao svoje starce u spavaću sobu.
Ja sam sipao benzin. Ja sam zapalio novine. - I ja sam ti zahvalan.
Najsretniji dan mog cijelog neslavnog djetinjstva.
U redu, ako hoćeš da se sprdaš oko toga, meni odgovara.
- Pronaći ću tog tipa. - I onda ćeš napraviti što?
Ovo.
- Nikada se nećeš promijeniti, zar ne? - Ti nemaš prava da se žališ.
Uvijek sam bio tu, kada sam ti bio potreban, zar ne?
Pazi, skloni tu stvar.
I slušaj me. Želim se vratiti u Barlow Creek.
Nemoj raditi, ni govoriti ništa.
Pusti me da poradim na tome na svoj vlastiti, mirni način.
I ako mi budeš trebao zbog bilo čega, kontaktirat ću te.
OK?
Ti si šef, Arthure.
Zar nije dirljivo to što je... savršeno ubojstvo
održalo naše prijateljstvo tokom svih ovih godina?
Bolje ti je vjerovati u to.
- Žao mi je što vas uznemiravam, gospodine Adamson.
Ovdje su dva gospodina iz policije koji bi željeli da vas vide.
Recite im da ću odmah izaći.
Isuse Kriste, Eddie!
Sačekaj ovdje.
Arthur Adamson. Gospodo, što mogu napraviti za vas?
Žao nam je što vas uznemiravamo, gospodine Adamson.
Andy Bush, iz inspektorata a ovo je poručnik Peterson.
- Zdravo. - Zadovoljstvo mi je.
Nema sumnje da ste čitali, ili čuli, o otmici Constantinea.
Inspektore, moram vam priznati nešto.
Kada sam čuo za veličinu tog kamena, zagrcnuo sam se.
Naravno, govoreći profesionalno.
Pa, ne treba da se osjećate diskriminirano, gospodine Adamson,
mi rutinski provjeravamo sve trgovce draguljima i sve prodavaonice nakita u gradu.
Pa, polaskan sam.
Jeste li, kojim slučajem, primijetili bilo što neobično, gospodine Adamson?
Bilo kakve neobične promjene na tržištu
malog i velikog kamenja u toku posljednjih par dana.
- Apsolutno ništa. - Shvaćam.
Koliko vidim vi krećete od pretpostavke
da je taj, uh, kamen koji je dat za otkup, isječen na manje dragulje.
- Točno tako, gospodine. - To ima mnogo smisla.
Mi tako mislimo.
Ako mogu da se usudim da predložim nešto,
izgleda da biste trebali provjeriti i
antikvarnice i tržišta polovnog nakita.
Oni kupuju od svakoga,
dok mi zlatari kupujemo isključivo od ovlaštenih prodavača.
- To je već urađeno, gospodine Adamson. - Oh!
Mislim da smo gospodinu Adamsonu već oduzeli dovoljno vremena.
Pa, žao mi je što vam nisam mogao više pomoći.
U svakom slučaju, ako budem čuo za bilo kakvu neobičnu transakciju na tržištu,
obavijestit ću vas.
- To bi smo zaista cijeniti. Vrlo smo vam zahvalni. - Čuvajte se.
- Doviđenja, gospodine. - Ugodan dan. I sretno!
Gospođo Clay, zatvorite kada budete htjeli. Ja moram obaviti neki posao.
Izaći ću na zadnji izlaz.
- Laku noć. - Laku noć.
Vaša prijateljica, Blanche Tyler je spiritist.
Spiritist?
To piše na reklami. Ali, nema nikoga kod kuće.
Duša nikada nije kod kuće. Upadaj.
Što misliš da bi trebalo napraviti?
Čekat ćemo. Mi još uvijek ne znamo tko je taj čovjek.
- Moraš li? - Mm-hm.
To mora da je ona.
To mora da je tip s lulom koji je svraćao do Maloneyja.
Taksista.
Lumley. Lumley, što je bilo? Gdje ideš?
Idem kući u svoj vlastiti krevet gdje ću moći malo odspavati.
Ne, ne ideš.
Blanche, da li ti samo na to misliš?
Da li to čuvaš za kišne dane?
Dušo, nikada ne znaš kada ti može zatrebati.
Nisi baš ljubazan, Lumley.
Blanche, suviše sam umoran za to. Ne bih ti bio od koristi.
Ti mi nikada nisi od koristi!
- Uvijek si suviše umoran kada si mi potreban.
...tako da možemo sakupiti ogromnu sumu novca, ti to zoveš beskorisnim?
Ti znaš o čemu ja govorim? Uđi unutra i prestani praviti probleme.
Ne večeras, Josephine. Odoh ja.
- Ostavljaš me na cjedilu. - Ako možeš tako reći, ti si nezahvalna kučka.
- Što je bilo s dogovorom za sutra? - Što s tim?
Imam nešto važno napraviti. Hoću da budeš siguran u vezi Eddieja Shoe...
Razgovaraj s njim!
Koliko puta ćeš mi to reći?
Koliko puta treba da ti kažem da sutra moram da taksiram?
Tako da će to morati pričekati do nedjelje.
Bolje mi ispričaj ukratko o čemu se radi. Zbunjena sam.
Jednostavno je. Taksista živi sa
nimfomankom po imenu Blanche Tyler, koja je medij.
Ne pitaj me zašto, ali oni su očigledno na tragu
nekom avetinjskom Eddieju Shoebridge.
Na sreću, nisu na tragu tvog i mog omiljenog otmičara.
Kako možeš biti tako siguran?
Čuo si ga kako govori o sakupljanju ogromne količine novca.
Da to nije možda nagrada koja je ponuđena za naše glave?
Tu si u pravu, Frances, stara moja.
Samo vrijeme će pokazati je li to tako.
Jedna stvar je sigurna.
Nećemo mijenjati naš plan igre. Ne sada.
Kupi mi piće, Arthure.
Sjajna kola. Limuzina?
Henry, zašto on vozi tako brzo?
Što je to? Na sjedištu pored njega?
Čujem zvuk bebinog plača. Požuri Henry, prije nego što nestane.
Pitaj - Da, znam.
Sada ga vidim.
Odora. Šofer.
Riječi! Henry, potrebne su mi riječi.
Tko? Što?
Šofer Rainbirdovih?
Dobri Bože. Stari Michael O'Keefe, naš šofer.
Gdje Michael ide?
Henry, pitaj ga gdje nosi Harrietinu bebu.
O, slike mi se suviše brzo mijenjaju.
Teško da mogu da ih razaznam.
Henry, groblje, nadgrobni spomenik?
Ne sviđa mi se ovo, Henry.
Cipela (shoe). Most (bridge).
Cipela za most (Shoebridge)? O, nemoj mi to raditi, Henry.
- Pričajte sa šoferom. - O, Bože, nešto gori.
Kuća. Brzo Henry. Gori kuća.
Vodi me odavde.
Ne želim gledati ovo.
Ne mogu podnijeti zvuk njihovog užasnog vrištanja.
Vrati se kod šofera, Henry. Dovedi nam Michaela.
Gospođica Rainbird ga se sjeća.
Da, sjećam ga se.
Madam Blanche, slušajte me.
Možete li me čuti?
Sjetila sam se nečeg drugog što može biti jako važno.
Sačekaj trenutak, Henry. Prije nego što odeš,
Gospođica Rainbird zaslužuje neki dokaz u vezi Harrietinog djeteta.
On je odrastao čovjek
i mi moramo znati, je li on sretan, Henry?
Je li živ, je li dobro i je li sretan?
Ako ne možeš, ne možeš.
Ja ne mogu da te natjeram.
Da. Naravno da će razumjeti.
Onda, do sljedećeg puta. Zbogom.
Zbogom, ljubavi moja.
- Što se dogodilo? - Zar se ne sjećate?
- Ni jedne jedine stvari. - O, to sada nije ni važno.
Slušajte, slušajte, Madam Blanche.
Vaš Henry me je podsjetio na nešto sam potpuno zaboravila.
Kada je naš jadni stari šofer, Mike, shvatio da umire,
pisao mi je i rekao da na ovoj planeti postoji samo jedna osoba
koja je obećala da će uvijek znati
gdje se nalazi Harrietin sin dokle god on bude bio živ.
Ta osoba je krstila novorođeno dijete.
I postoji još nešto što vam mogu reći.
Nemoj mi reći. Pustiti me da pogađam.
Pet stotina.
Ni penny. Čak ni stotinu za troškove.
To je sve ili ništa, George,
dok ne budem mogla reći njegovo ime i adresu.
Isuse, Blanche.
Međutim, dala mi je veličanstven trag.
- Znači idemo ponovno. - Ne, ti ideš...
kod čovjeka koji ti može reći je li Shoebridge živ ili mrtav.
- Tko je to? - Biskup Wood iz katedrale Svetog Anselma.
- Sveti Kriste, Blanche. - Ne, George, ne on.
Biskup Wood iz katedrale Svetog Anselma.
Nekada je bio paroh i krstio je Shoebridgeovu bebu.
Oprostite.
Žao mi je.
Znate li kako, uh, mogu da zakažem sastanak s biskupom Wood-m?
Ako želite da zakažete za danas,
morate to srediti s kapelanom.
Koji je kapelan?
Kada služba bude gotova, pokazat ću vam gdje da idete.
O, draga.
- Što nije u redu s biskupom? - Nemam pojma. Mislite li da je bolestan?
Znaš, pomicao se. Jesi li siguran da si mu dao dovoljno?
Uobičajenu dozu. Izgledao je tako bezopasno.
Kada sam kao mali živio na selu,
uvijek sam se pored njega osjećao kao da sam zao.
- A pogledaj me sada. - Ja se sjećam godinama mlađa.
Znaš, još jedan ovakav i bit ćemo prirodno sjedi.
To je bio nevjerojatan posao. Stvarno mislim da je vrijedio više od milijun.
Žao mi je, dragi, ali ja neću da se vraćam
i ponovno pišem zahtjev za otkupninu koji sam ostavila u molitveniku.
Morat ćeš biti dobar momak i da prihvatiš milijun.
Bila si predivna, Fran. Jednostavno predivna.
- Bila sam uplašena. - Rekao sam ti da će biti sve u redu, zar ne.
Ljudi u crkvi su samo stajali i gledali.
Nisu skočili, rastrčali se okolo i pravili buku.
Svi su bili pobožno ljubazni.
Hoćemo li nastaviti čestitati sebi,
ili bi sada želio govoriti o njemu?
- Kome? - Kome.
Čovjeku s lulom.
- Znači vidjela si ga tamo, a? - Živog i zdravog.
Misliš, ubrzo mrtvog.
Sada nema sumnje o tome koga juri.
Što planiraš napraviti s njim u vezi, dragi,
osim da mi jednostavno ne kažeš?
Ne planiram napraviti bilo što u vezi s njim.
Joe Maloney je želio taj posao. Dobio ga je.
Zvat ću ga čim budemo stavili našeg gosta u njegovu sobu.
Bila sam u pravu u vezi tog blesavog taksiste.
Prvi put u životu, mrzim što sam bila u pravu.
Pa, kako je dovraga mogao znati da ćemo biti tamo
kada smo ja i ti jedine osobe na svijetu koje su to znale?
Nešto mi je palo na pamet.
- Vjerojatno je glupo. - Reci.
Vjeruješ li u EOP?
Ekstra osjetljivu percepciju, spiritualnih fenomena.
Kako to misliš? Madam kako-li-se-zvaše?
Blanche Tyler.
Isuse.
Ti i ja znamo da su to gluposti, ali možemo li priuštiti sebi da griješimo?
Bojim se da će naša dva svadljiva ljubavnika doživjeti fatalnu nesreću.
O, Bože.
Ali Maloney neće biti raspoložen da to uradi, zar ne?
Naravno da će biti. Vrlo.
Vjerovat će da je tome štitio sebe i svog starog prijatelja.
Ne želim znati za to. OK?
- Obećaj mi Arthure. - Ma hajde, sada, draga.
To i jeste ono što je tako uzbudljivo u vezi sa svim ovim.
Krećemo se kao jedan. Sve radimo zajedno. Ništa ne krijemo.
To je bio pravi nemar, izgubiti ga na taj način. On je bio sve što smo imali.
Nisam ga izgubio. Bio je otet.
Zašto bi itko želio napraviti tako nešto biskupu?
Zbog otkupa, glupačo. Traženo je milijun dolara.
Ne mogu da se povratim. Znaš, bio sam baš tamo.
o, zaboravi na milijun. Što je s naših 10000?
Što ćemo sada raditi, Lumley?
Što ću reći gospođici Rainbird?
Pretpostavljam da ćemo Henry i ja ponovno premoriti
Radeći tvoj posao za tebe.
Kako to misliš, moj posao? Moj posao je voziti prokleti taksi,
za ime Boga.
A počevši od ovo minuta, to je upravo...
- Upravo što? - Javi se na telefon.
Halo? Tko?
Gospodin Maloney?
Barlow Creek? Prihvaćam poziv.
Zdravo.
Možete li govoriti malo glasnije, gospodine Maloney?
Rekao sam, da sam vas našao pomoću vaših registracijskih tablica.
Mislim, ako još uvijek tražite tamo nekog Eddieja Shoebridgea,
možda imam nešto za vas. - O.
Otkud to da ste se predomislili, gospodine Maloney?
Nisam ništa rekao vašem čovjeku jer sam mislio da to nije njegova stvar,
ali razmišljao sam o tome i zaključio da bi mi novac dobro došao.
I zato sam spreman da vas za određenu nagradu, odvedem do nekoga,
tko zna ženu Eddieja Shoebridgea.
To će vas dosta koštati.
O, ne budite blesavi, gospodine Maloney.
Pored mene je moj odvjetnik
i on kaže da će 100$ biti dovoljno da nas odvedete do nekoga.
Neka budu dvije.
O, u redu. Dogovoreno.
- Gdje ćemo se naći? - Vi i taj vaš prijatelj odvjetnik,
se dovezite do Abe i Mabela i naći ćemo se tamo u dva sata.
- Abe i Mabela? - To je kavana na putu za Mt Sherman,
Oko pet milja udaljena od puta broj 22.
- Znate li gdje je to? - Da. Zašto tako daleko?
Možemo li da se nađemo negdje malo bliže?
Dogodilo se da je osoba kod koje hoću da vas odvedem, tu u blizini.
Razumijem. Gospodine Maloney da li vi to hoćete reći da je Edward Shoebridge još uvijek živ?
Ništa vam neću reći, dok ne budem vidio novac, u dva sata.
- Što misliš? - Zvuči mi sumnjivo.
Znam.
Ali čak ni to ne zvuči loše kad nemamo ništa bolje.
Što možemo da izgubimo? On je jedini trag koji nam je ostao.
Imaš li 200$ kod sebe?
Ne pravi se naivan.
Naravno da ne. Napravi mi još jedan ovaj.
Ne treba ti još jedan. Već imaš taj. Imamo samo dva sata za stići do tamo.
- Pojest ću ga u kolima. - Hajde.
Nemoguć si.
Dva piva, molim vas.
Mora da kasni.
Hvala vam.
Vi djeco sjedite tamo.
- Kako je danas bilo u nedjeljnoj školi? - Bučno.
- Pet coca-cola, molim te. - Mi nismo pravili nikakvu buku.
Točno. Zato i jeste ovdje.
Ne krivi mene.
Jesam li ja išta rekla?
- Zdravo. Žao mi je što kasnim. - Donijet ću ti stolicu.
- U redu je. Sjest ću ovamo. - Ja ću sjesti s tobom.
Gledaj kako su providni.
Ne budi skaredan, George.
O.
Hvala vam, draga moja.
Samo se potrudi da ostaneš trijezan, hoćeš li?
Ah!
On neće doći.
Pa, to bi bilo to.
George, zašto toliko žuriš?
Samo uspori malo, hoćeš li, molim te?
Rekla sam ti da ne voziš tako brzo, George!
Ne znam što nije u redu. Izgleda da se gas zaglavio.
George, za ime Boga, uspori, hoćeš li?
Ne mogu.
Moj hamburger hoće van.
Gas se... zaglavio.
Koristi kočnice!
- Ne rade. Što?
- Kočnice ne rade. - Kako to misliš?
- George! - Ma hajde ženo. Ne vuci me.
Nisam ja kriv. Kočnice su te koje ne rade.
Postaje mi užasno loše, George.
Blanche, daviš me, za ime boga.
George! Uradi nešto!
Spuštaj nogu dolje.
Povuci ručnu! Spusti se i povuci ručnu kočnicu.
- Povuci je! - Vučem je!
Sklanjaj ruke s upravljača. Povuci ručnu!
- Vučem je. - Povuci je.
Hajde.
Sklanjaj ruku s prokletog volana!
Spuštaj tu prokletu nogu!
Moram da se sklonim s ovog puta.
Drži se, Blanche.
Zar ovo nije bilo zabavno?
- Proklet bio George Lumley! - Što ti je?
- Nisam ja kriv. Maloney je. - Nije on vozio!
Naravno, on je sjebao kola i pokvario kočnice.
- Maloney? - Da.
Misliš da je to bila slučajnost, Blanche?
A?
Tvoja kola... će biti vam upotrebe nekoliko dana.
Pa hajde da nađemo drugi način da stignemo kući.
George. Jesi li dobro?
Mm-hm. Mislim da jesam. Kako si ti?
Ja sam OK. Žao mi je.
- Misliš li da je Maloney želio da poginemo? - Mm-hm.
Zašto bi, za ime Boga, netko htio to da nam uradi?
Ne znam, ali možeš da se kladiš
da to ima neke veze s tvojim misterioznim prijateljem, Eddiejem Shoebridgeom.
Maloney ga je vjerojatno sahranio u svom zadnjem dvorištu.
I ne želi da mi to saznamo.
Onuda.
Zdravo vi tamo. Žao mi je što kasnim.
Čestitam ti na sjajnom poslu koji si obavio na našim kolima, Maloney.
Što vas dvoje radite na sred puta?
Ti savršeno dobro znaš što mi radimo na putu, Maloney.
Ti mora da si Blanche Tyler. Drago mi je što sam te upoznao.
Gdje su vam kola?
Recimo samo da nisu baš u voznom stanju, ako znaš na što mislim?
Uskačite. Ja ću vas odbaciti do najbliže postaje.
Ne, hvala. Ne vozimo se u mrtvačkim kolima.
Mislite da sam ja došao ovdje samo iz zajebancije.
Želite li da vas odvedem do osobe koja zna ženu Eddieja Shoebridgea?
Zašto ne odeš ovog puta sam, Maloney? Mi bi smo to propustili.
Tako je šarmantan.
Tko je to?
To je Maloney. Juri nas.
Hajde.
Hej, ljudi, hajde da se gubimo odavde.
Bolje otići po policiju.
I izgubimo naših 10000$?
Mogu li vam nekako pomoći, gospođo?
- Voljela bih pogledati neke narukvice. - Zanima li vas nešto posebno?
Imate li nešto s tirkizom, ili možda s biserima?
- Da li nešto nije u redu s našim gostom? - On je OK.
Dala sam mu odličan ručak i novu bocu vina.
- Možda bi vam se nešto od ovoga svidjelo? - Jesu li ovo morski biseri?
Jesu.
- Što radiš ovdje? - Ovi izgledaju kao slatkovodni biseri.
Ova poruka je stigla preko KFAG-a.
Locirali su kamen koji smo tražili.
U New Yorku. Harry Winston.
Pedeset tri karata.
Ovi su vrlo lijepi. Koliko oni koštaju?
315$ s porezom.
Kada ćemo ga preuzeti?
Sutra uvečer, u 9 i 30.
Dobro. Idi kući sada.
Bi ste li mogli ostaviti ovo sa strane
pa bih ja dovela muža da je pogleda?
Naravno, gospođo.
A sada loše vijesti.
Pogledaj ovo.
Nesposobni kučkin sin. Uprskao je.
Sada ćemo sami morati da eliminiramo ono dvoje.
- Sami? - Točno tako.
Sutra uvečer, čim budemo vratili našeg gosta.
- Ja to ne mogu. - Moraš.
Zapamti: i u dobru i u zlu.
Prekini! Prekini!
- Jeste li se odlučili u vezi ovoga? - To bi bilo u redu.
Upakirat ću vam ga.
Ali to što si ostavio iza sebe kao svoj dragocjeni dar životu
bilo je više od toga, mnogo više od toga.
Da, Josephe Maloney, ti si bio darežljiv čovjek.
Davao si i srce i dušu.
Davao si ono što je bilo najbolje u tebi,
a više se i ne može očekivati od smrtnika na ovoj zemlji.
Izuzetno si volio svoju ženu.
Darovao si svojim mrtvim roditeljima
svu brigu i pažnja,
strpljivost i utjehu koja im je bila potrebna,
pred sam kraj njihovog života.
I oni koji su ostali
da žale za tobom, Josephe,
mogu se samo poviti pred božanskim sudom našeg Gospoda,
koji je izabrao da te uzme od nas
u ovoj okrutnoj nesreći.
O, kako je velika slava našeg Gospoda.
Jer On zna sve.
I ništa se ne može sakriti od Njega.
I On će doći na Zemlju
o spasit će sve ljude koji budu slušali njegov glas.
I znajte, On pati zbog bola svakog čovjeka.
Da, zbog bola svakog živog bića,
bilo čovjeka, žene ili djeteta.
Možete li me ostaviti na miru?
Zar vam nije dovoljno to što ste ga ubili?
Nije baš bilo tako gospođo Maloney. Bilo je obrnuto.
Vi. Vi ste sve počeli kada ste došli ovdje
i petljali se u ono što nije vaš posao.
Odlazite sada. Molim vas!
- Gospođo Maloney, moram pričati s vama. - On je mrtav i zakopan.
- Nemamo o čemu pričati. - Zašto on nije želio da ja
tragam za Eddiejem Shoebridgeom? - Ja vas ne slušam.
Gubite se!
Gospođo Maloney, vaš muž je pokušao da me ubije i vi ste to znali, zar ne?
Nisam.
Zašto ste uvijek bježali od mene?
Da li vi shvaćate da ste bili suučesnik u pokušaju ubojstva?
- Ja nemam ništa s tim. - Možda će policija misliti da imate.
- Želite li otići u policiju? - Za ime Boga.
- Ne bi ste to uradili - - Recite mi gdje je Eddie Shoebridge?
Ne mogu.
Gospođo Maloney, gdje je on? Molim vas recite mi.
Ne postoji Eddie Shoebridge.
On je nestao u dimu prije 25 godina i otišao je u grad.
On sebe zove Arthur Adamson.
Arthur Adamson?
Ako otkrije da sam vam rekla, ubit će me.
Odlazite sada i nemojte mi se nikada više približavati.
Varalice! Varalice!
Sačekajte trenutak. Vi ste taj koji pretjeruje.
Ne, priznajem da sam možda propustio dva ili tri dana, ali ne više od toga.
- Reci mu da je strašno važno. - Ššš!
- Hajde, usprotivi mu se. - Zašto ja?
Zašto mislite da sam ja prešao sve te ekstra milje?
Što je s tim malim drkadžijom, Herbijem, ili, uh, Alom, onim iz dnevne smjene?
Razumijem. Bit ću tamo.
Da, obećao sam da ću doći.
Odgovor je ne.
Rekao je da moram da odradim smjenu i to da moram da je odradim noćas.
I Blanche, učini mi uslugu.
Molim te ne otežavaj mi.
Nisi se baš mnogo trudio.
Dušo, slušaj. Poslije svih gluposti koje sam uradio zbog tebe,
fali mi vrlo malo da izgubim taksi
i da me šutnu iz udruženja.
Lumley, nisi mi jasan! Ne bi morao voziti taksi
ako bi mogao završiti s ovim i pokupiti novac.
Ako, draga. Uvijek postoji ako.
Ne mogu živjeti od ako, a ne možeš ni ti,
dok se Julia Rainbird i ti šećete po velikom nepoznatom.
Hajde, dušo. Najmanje što mogu napraviti je da se tu i tamo pojavim na poslu.
A i na kraju krajeva, zar ti nisam rekao ime tog tipa?
Ali telefonski imenik je pun Arthura Adamsonsa.
Vrlo je jednostavno. Sve što treba napraviti je otkriti pravog.
To je bar lako. Onoga koji ima blizu 40 godina
i malo se zbuni na spomen imena Eddie Shoebridge.
- Lako je. Uradit ćemo to sutra. - Bilo bi mnogo bolje sada.
- Ptica mi je u ruci Lumley. Molim te. - O, dušo.
Jedina ptica koja će biti u mojoj ruci...
žao mi je što moram ovo reći...
će biti volan i to od 4h pa do ponoći.
Naravno. Zašto bih ja dobio poljubac?
Baš kada sam počela misliti da nisi nemoguć.
Možda ću to uraditi bez tebe.
E vraga ćeš.
Ma hajde sada. Molim te.
Taj tip Shoebridge je prošao kroz mnogo nevolja da bi ostao neotkriven.
Ti nemaš pojma u kakve probleme ti možeš upasti.
Kako god, on će zaboraviti na to
kada bude čuo za milijune koje će dobiti.
O, Blanche, ma hajde.
Samo sjedi dolje na svoju lijepu malu... zadnjicu.
I ja moram reći, da je ona prilično...
Ne, jeste. Vrlo atraktivna mala zadnjica.
Samo me sačekaj, OK?
A noćas kada budem došao kući, mi ćemo, uh...
Točno. Vrlo lijepo. Isplaniraj našu strategiju.
Znaš na što mislim, draga?
Kome on još treba.
Vi ne biste trebali biti Arthur Adamson, zar ne?
Oprostite.
Oprostite!
Zdravo. Jeste li vi Arthur Adamson?
Hej, Art!
Da?
A A?
Žao mi je. Upravo zatvaramo.
Razumijem. Neću ništa kupiti. Je li gospodin Adamson tu negdje?
Bojim se da nije. Ali ako dođete sutra...
U redu.
Ali da bih bila sigurna da je to pravi gospodin Adamson,
- vjerujem da je on gospodin u četrdesetim godinama? - Da, tako otprilike.
O, to je prva ohrabrujuća vijest koju sam dobila cijelo poslijepodne.
Zar ne postoji neko mjesto gdje bih mogla da ga nađem bez odlaganja?
- Mislite večeras? - Da.
Pa, on obično ode direktno kući odavde.
Ali večeras bi to bila loša ideja zato što mislim da priređuje zabavu.
Znam da je otišao neuobičajeno rano iz nekog takvog razloga.
Postoji li nešto što bih mogla da mu kažem ujutro?
- Ovo je osobno. Stvarno osobno. - O, razumijem.
Možda bi ste voljeli da mu ostavite poruku.
- Poruku? Vrlo dobro. - Da. Dođite ovuda.
Oprostite.
Hvala vam.
Nešto nije u redu?
Uh, samo sam, uh, razmišljala.
Umjesto da ostavim poruku ovdje,
možda bi bilo bolje da večeras pošaljem gospodinu Adamsonu telegram.
- Koja je njegova adresa, molim vas? - Pa, ne znam...
U redu je. Mi smo prijatelji.
- Franklinova ulica 1001. - Franklinova 1001.
Mnogo vam hvala. Bili ste vrlo ljubazni.
Vi ste jarac, zar ne?
Ne, ja sam lav.
Tako sam i mislila.
- Pete, zdravo. - Zdravo Blanche, mala.
Jesi li vidio Georgea?
Otišao je prije par minuta, ali će se vratiti.
Odvezao je četvoro do River Valleyja.
- O, dragi. To bi moglo potrajati cijele noći. - Vrlo lako. O čemu se radi?
- Možeš li da mu preneseš moju poruku? - Naravno.
- Samo mu reci da sam ga našla. - Da si ga našla?
- Tako je. Živi u Franklinovoj ulici 1001. - Franklinova 1001.
Tamo on živi o tamo ja odem upravo sada.
Ti si ga našla i tamo on živi i ti upravo ideš tamo.
- Hvala ti, Pete. - U svako doba, Blanche.
Hoćeš li da ponovimo još jednom kako doći do mjesta razmjene?
Znam ga napamet.
Jesi li dobro?
- Bit ću. - Sigurna si?
Moramo biti tamu u 9 i 30. Hajdemo.
Biskupe Wood, vrijeme je za polazak.
Imate li svoju mantiju na sebi?
Da, ali još nisam pojeo pile.
Žao mi je, vaša Svetosti.
Evo što želim napraviti.
Stavite fotelju na sred sobe
okrenutu tako da gleda na suprotnu stranu od vrata i sjedite u nju.
Lijepo ćemo vas uspavati.
Ali to će trajati kratko vrijeme.
Mnogo vam hvala. Vrlo ste pažljivi.
Kažite mi kada budete spremni.
Uzgred budi rečeno, još nisam skroz završio knjigu
koju ste bili tako ljubazni da mi date.
Mogu li, uh, da je ponesem sa sobom?
S našim otiscima na njoj?
Dobar pokušaj, vaša Svetosti.
Hvala vam. Da ne dužimo onda. Spreman sam.
U redu. Sada ću vam ugasiti svjetlo.
Ne smijemo kasniti. Pogledaj tko je to i budi pažljiva.
To je ona. Ta žena. Blanche Tyler.
Ovo je nevjerojatno!
- Je li onaj taksista s njom? - Sama je.
Ako ne obavimo ovu razmjenu za 35 minuta...
Što ćemo napraviti?
Ništa!
Do kasnije večeras.
- Otišla je. - Hajde. Idemo.
Žuri, žuri, žuri!
- Mislio sam da si rekla - - Znam.
- Gospodin Adamson? - Pazi na njega.
O, gospodine Adamson. Kako sam sretna što vas nisam propustila.
Izgleda da me niste čuli na ulaznim vratima.
Ja sam Madam Blanche Tyler, spiritist.
Dobra večer, dušo.
Madam Blanche, pitam se da li bih mogao predložiti vam
da sklonite svoj auto s našeg prilaza.
- Užasno kasnimo na sastanak. - Pa, da.
Kada budete čuli zašto sam došla, gospodine Adamson - ili da kažem Shoebridge?
- Uopće vas neće biti briga što kasnite. - Moja draga damo,
- Točno znam zašto ste došli ovdje. - Kako možete znati?
I zašto ste vi i vaš prijatelj, taksista,
njuškali okolo kao dva željna psa tragača posljednjih par tjedana.
Nisam imala pojma, gospodine Adamson.
- U redu, Madam Blanche, našli ste me. - Glazba za moje uši.
Savršeno sam spreman čuti vaše zahtjeve,
kakvi god da su, ali ne sad trenutno.
Nema nikakvih zahtijeva, gospodine Adamson. Oh, ne, ne, ne!
Teško da se o tome radi. Julia Rainbird ne želi ništa od vas
osim privilegije da vas učini nasljednikom cjelokupne imovine Rainbirdovih.
Puno predivnih milijuna i milijuna.
Sada, ako je ona uopće imala neke zahtjeve, to su bili zahtjevi upućeni meni, da vas pronađem.
Spiritistički, naravno.
Dajte da raščistimo ovo. Je li to jedini razlog zbog koga ste,
možemo li tako reći, vodili istragu o meni?
O, da. I nemojte misliti da je to bilo lako.
O, gospodine Adamson, ja i George smo prošli kroz užasne stvari, zbog vas.
Pratili amo vaš trag od nahočeta
preko mladića po imenu Shoebridge, pa do čovjeka po imenu Adamson.
O, ali, gospodine Adamson, evo vas, a evo i mene.
Ovo je sretan trenutak za sve nas, zar ne?
To je biskup.
Da li itko zna da ste došli ovamo?
Nitko ne zna...
Da li itko z-zna?
Ne. Nitko živi.
Čak ni George.
Nemate zbog čega brinuti gospodine Adamson.
Obećavam.
Nikome neću reći... ni riječ.
Izgleda da je gospođici Tyler potrebno malo odmora.
Hoćeš li uraditi onako kako ja kažem?
Ne. Ne.
Otključaj vrata.
Razvedri se, Fran.
Hajde da odemo i pokupimo novi dijamant za naš luster.
Vau. Divan je.
A sada da se pobrinemo za Madam Blanche.
O, Bože.
Blanche?
Možda je razlog što ja suviše pričam taj što ti ništa ne pričaš.
To je moj želudac, Arthure. On ne može podnijeti ubojstvo.
Ti misliš da sam ja sretan zbog toga?
Da je Joe Maloney bio efikasniji, do sada bi oboje bili mrtvi.
Možeš uzeti moj dio Arthure.
Možeš zadržati oba dijamanta za sebe, ako ćeš završiti s tim.
Reći ću ti što ću napraviti.
Ako mi pomogneš da iznesem uspavanu ljepoticu iz podruma, utovarim je u naša kola,
i odvezem do nekog napuštenog puta gdje može da se dogodi samoubojstvo,
obećavam ti da ćemo završiti s ovim.
- OK? - Što ćemo s taksistom?
Ako je ona bila u stanju da nas pronađe, siguran sam da će i on biti.
- Ući će nam pravo u šake. - Tvoje šake, ne moje.
Zar ne misliš da bi trebalo da siđemo i bacimo pogled na nju?
Prošlo je dosta vremena od kada smo joj da li injekciju.
- Ti uradi to. - OK.
Bit će ti drago da znaš da je još u nesvijesti.
- Blanche. - Ššš!
Jedan kraj ću staviti na akumulator
a drugi ću ubaciti kroz prozor.
Tako izvedeno, izgledat će kao samoubojstvo.
Bolje sada da odemo i donesemo je.
Stavit ću je u naš auto. Ti ćeš nas pratiti u njenom.
Ti je uhvati za noge.
Isuse, baš je teška.
George!
Imam ih.
Blanche, sjajno si izradila ono dvoje. Još uvijek si šampion.
Hvala ti, George.
Jesi li svjestan kolika je nagrada za ono dvoje?
Da.
Ali jesi li svjesna koliko će nagrada biti veća...
ako budemo mogli naći dijamante i vratiti ih?
Što je s tobom?
Ja...
Blanche, što nije u redu?
Što je?
Blanche, uspjela si.
Ti si vidovita!
- Što ja radim ovdje na stepenicama? - Ti nisi varalica.
Stvarno si pronašla jedan. Pogledaj.
Jesam?
Pozvat ću policiju preko telefona i ispričat ću im dobre vijesti
i pozvat ću gospođicu Rainbird i ispričati joj loše.
Centrala, možete li me spojiti s policijom.